Paikoilleen! - Kaikki paikoilleen.
Rakastan ensi-iltoja.
Hauska tavata. - Iltaa, Charles. Tässä on vaimoni.
Lady Herbert. Saanko antaa suukon?
Barrien parhaitako? - Se skotti on nero.
Paras näytelmä 25 vuoteen. New York on kiinnostunut.
Nähdään Broadwaylla.
Aloituspaikoille!
Valmiina, hyvät naiset ja herrat. Voisitteko mennä paikoillenne?
Menkää aloituspaikoille.
Yleisö on tulossa sisään.
Hyvä yleisö. Hyvä yleisö tänään.
Hyvä. Kauanko vielä? - 10 minuuttia.
Rakastan ensi-iltoja! Tanssin vaimonne kanssa juhlissa.
Herran pieksut! Miten voit? - Hyvin.
Se on paras näytelmä 25 vuoteen. - Voit näemmä hyvin.
Kiitos lomasta. Et kadu sitä. - Tiedän.
Onko sinulla liput? - Taskussani.
Rouva Barrie. - Herrasväki Snow.
Haluaisimme puhua miehenne kanssa.
Missä hän on? - Itse asiassa en tiedä.
Kunpa näyttelisitte vielä. Olitte upea.
Siitä on jo aikaa.
Löydättehän paikoillenne? - Totta kai.
Nähdään juhlissa.
Kertokaa herra Barrielle -
että tämä on hänen näytelmänsä. - Kyllä, rouva.
Sulkekaa ovet.
LONTOO, 1903
TOSITAPAHTUMIEN INNOITTAMA
Anteeksi häiriö. Voin odottaa kaupassa.
Ei se mitään. Siellä on kylmä. Täällä on takkatuli.
Anteeksi. Vaimonne muistuttaa näytelmän alkaneen.
Tiedätte sen kai. - Sitä vihataan.
Yleisö on kuin hautajaisissa.
Ei sitä vihata. - Pidätkö sinä siitä?
Olen uusi täällä. - Sano suoraan.
En ole pätevä... - Onko se roskaa?
Roskaa? - Ole rehellinen.
Se on sontaa. Sano se.
Se on ulostetta. Sano se. - Ulostetta.
En ole nähnyt sitä. - Tiesin sen. Kiitos.
Voisinkohan lurauttaa laulun?
Kammottava.
Täyttä roskaa. - Hirvittävän tylsä.
Rahasi menivät hukkaan. - Oli hauska tavata. Pyydän anteeksi.
Seuraava on parempi. - Totta kai.
Sijoitit paljon näytelmääni. - Omaisuuden. Onneksi on varaa.
Onko? - Ei.
Sinua kaivattiin viimeksi.
Harrastatko näytelmiä vai krikettiä?
Halusitte puhua miehelleni.
Emme tohdi häiritä häntä. - Häiritään toki.
Ongelma on lyöntijärjestyksessä. - Totta.
James? Muistathan herrasväki Snow'n?
He ovat odottaneet sinua koko illan. - Ihanko totta?
Näytelmänne oli merkittävä. Eikö totta?
Oliko?
Kiitos. Hyvä, että piditte siitä.
Mitä mieltä itse olette?
Pystyn parempaankin.
Mary? - Niin, James?
Tuletko mukaani puistoon? Sää on kaunis.
Mutta sinähän teet töitä.
Ehkä. Kyllä. - En halua häiritä sinua.
Huomenta, herra Barrie. - Huomenta.
Hyvää päivänjatkoa.
Hae se, poika. Hae pallo.
Hyvä poika. Ota kiinni.
Hae se.
Kenelle sinä kuulut? - Hae, poika.
Anteeksi, jalkanne on hihani päällä.
Niinkö? Pyydän anteeksi.
Mutta sinä olet penkkini alla. - Valitettavasti on pakko.
Ilkeä prinssi George passitti minut tyrmään.
Anteeksi, jos häiritsen.
Paljoakaan ei taida olla tehtävissä?
Sujautan avaimen kalterien välistä. - Ei kannata.
Prinssi George on kiduttanut monia.
Häiritseekö hän? Veljeni osaa olla hyvin ärsyttävä.
Prinssi George, oletan?
Ihmisparkoja vangitseva hirveä tyranni.
En. Olen luja ja suvaitseva hallitsija.
Mitä hän...? Mikä olikaan nimesi?
Michael. - Mikä oli Michaelin rikos?
Hän on nuorempi veljeni. - Ymmärrän.
En voi vapauttaa sinua. - Ei se mitään.
Leikkisin koiranne kanssa. - Toki.
Jack on toinen perimysjärjestyksessä Michael on vasta 5. - Siksi tyrmässä.
Häiritsevätkö poikani teitä? - Emme, äiti.
Tule pois sieltä.
En voi, olen tyrmässä. - Ymmärrän.
J.M. Barrie. Hauska tavata.
Se kirjailija? Sylvia Llewellyn Davies.
Oletteko kirjailija? - Hän on kuuluisa näytelmäkirjailija.
Olitte kai kirjoittamassa. - En.
Missä Peter on? - Mitä kirjoitatte?
Tällä hetkellä ansaitsen elantoni -
viihdyttämällä prinssejä ja hovejaan koulutetulla karhullani.
Jos käskette Peterin tänne, tarjoan teille näytöksen, prinssi -
jos vapautatte vankinne. - Hyvä on.
Pyydän teitä kiinnittämään huomiota -
hampaisiin.
Julmat eläintenkesyttäjät poistavat karhun hampaat -
ja pelkurit käyttävät kuonokoppaa.
Vain oikea mestari ei turvaudu kumpaankaan tempuissaan.
Miksi toit minut tänne?
Naurettavaa. Tuo on vain koira.
Älä, kultaseni.
"Vain koira"?
Älä kuuntele häntä. Porthos halajaa karhuksi.
Ja sinä sanot häntä vain koiraksi.
Miten hirveä ja tyly sana.
"Hän on vain mies, eikä voi nousta vuorelle."
Tai "Timantti on vain kivi".
Vain.
Hyvä on.
Muuttakaa hänet karhuksi, jos voitte. - Muista käytöstavat.
Pelkäänpä ettet näe sitä, poikaseni.
Mutta jos käyttää vähän mielikuvitusta -
voi kääntyä nyt ympäri ja nähdä...
Porthoksen, uljaan karhun.
Tanssi kanssani.
Kiitos. Vastaavaa en ole ennen nähnyt.
Me esiinnymme täällä joka päivä.
Ehkä tapaamme huomenna. - Ehkä.
Peter, nouse ylös.
Etkö pitänyt siitä? - Parempaakin on.
Michael halusi karhun tyrmäänsä -
ja Peter sanoi, ettei veli ole vanki -
eikä Porthos ole karhu.
Toivon tapaavani heidät vielä.
Mikä äidin nimi on? - Sylvia.
Rouva jotakin Davies.
Llewellyn Davies? - Tunnetko hänet?
Tiedän toki hänet. Hän on sentään Du Maurier.
Hänen isänsä oli taiteilija, veljensä on näyttelijä -
ja hänen aviomiehensä kohtalo oli traaginen.
Aivan niin, hän kuoli.
Muistaakseni leukasyöpään. - Kauheata.
Niin. Rouvalla on neljä poikaa, eikä juurikaan tuloja.
Ilman äitinsä apua...
James. Kutsutaan heidät päivälliselle.
Pitäisikö? - Ehdottomasti.
Haluan tavata rouva Du Maurierin. Hän tuntee kaikki tärkeät ihmiset.
Mitä kirjoitatte?
En mitään tärkeää.
Minä en osaa kirjoittaa.
Oletko pitänyt päiväkirjaa?
Oletko kirjoittanut näytelmää?
Mistä tiedät sitten?
Tiedänpähän vain.
Ymmärrän. Missä äitisi ja veljesi ovat?
Kotona. Äiti on hieman vilustunut.
He ilahtuisivat, jos vierailisitte luonamme jonain iltapäivänä.
Jätän teidät rauhaan.
Nähdään myöhemmin.
Mikset sanonut, että se oli huono? - Mikset itse? Sinäkin tiesit sen.
Teatteri ja näyttelijät ovat käytössäni.
Minulla ei ole näytelmää. - Pian on.
Eikö niin? - Saa nähdä.
Tarvitsen puumerkkinne.
Se oli oikeasti komedia.
James, he muuttivat kaiken.
Muuttivat mitä? - Kriitikot.
He tekivät siitä vakavaa.
Mikä sen nimi on?
Sen nimi? - Leikkinäytelmä.
Palauta poika, punanahka!
Opetamme häntä. Hänestä tulee soturi.
Päällikkö Vuotava Nenä ei päästä häntä.
Haavoituin, Peter. Aikaa on vähän.
Mene. Lennä kuin kotka vihollisen yli.
Kerro päällikölle uljaasta tappiostani.
Hullua. Intiaanit eivät osaa lentää. - Totta kai osaavat. Mene.
Kuuntele. Intiaani sieppasi sinut. - Valetta! Emme siepanneet.
Olit kadonnut poika. Opetan tapamme.
Otan sinut pojakseni.
Et ole isäni!
Kiinni!
Älkää! - Olemmepa ilkeitä.
Varo vaan. - Pelottavaa. Pitäisit sinäkin joskus hauskaa.
Lopettakaa!
Olen pahoillani. - Ette ole syypää.
Pelkäänpä olevani. - Olen iloinen, että Peter oli edes mukana.
Onnistuinpa hyvin. - Paremmin kuin minä.
Peter muuttui isänsä kuoltua.
Hän ei ole edes itkenyt sitä.
Suru vaikuttaa kaikkiin eri tavalla. - Niin tekee.
Vaimoni kutsuu teidät ja poikanne päivälliselle.
Äitinne myös.
Olettepa kiltti. Tulemme mielellämme.
Näytättepä te komeilta puvuissanne.
Harmi, ettemme ole tavanneet ennen.
Olettepa huomaavainen.
Olen nähnyt nimenne monesti eri hyväntekeväisyystilaisuuksien -
järjestäjien joukkossa.
Haluaisin tehdä vastaavaa itsekin...
...jos minulla vain olisi aikaa.
Minä haluaisin ehtiä tehdä muutakin.
Olen kahden talouden pää.
Sylvia ei halua taloudenhoitajaa. - Aiti.
Taloni on suuri, mutta se ei kelpaa hänelle...
Ei puhuta siitä nyt.
Me autamme äitiä. - Älä keskeytä. Muista käytöstavat.
Herra Barrie, leikitte kuulemma lastenlasteni kanssa.
He hemmottelevat minua.
Päinvastoin.
Tutkimme pimeintä Afrikkaa puutarhassamme.
Herra Barrie sairastui. Häntä puri...
Tsetse-kärpänen. Kammottavaa.
Hän paisui virtahevon kokoiseksi. - Sormet kuin makkarat!
Annoin hänet virran vietäväksi kuin lautan.
Mutta saimme paljon kalaa.
Älä.
Näkemiin. - Kiitos paljon.
Oli miellyttävä ilta. - Hyvää yötä.
Mikä katastrofi.
Tuo oli todella tuskallista katsottavaa.
Mitä? Minulla oli hauskaa.
Älä viitsi.
"Minä haluaisin ehtiä tehdä muutakin."
Hän tuomitsi minut täysin. - Miten niin?
Aikuinen mies leikkii päivät pitkät lasten kanssa.
Heistä ei ole apua suhteiden luomisessa.
En ajatellut sitä. Nautin vain seurasta.
Hän on hyvä ystävä.
Mutta mitä se tarkoittaa?
Et kai aio vielä tavata niitä lapsia?
Hyvä herrasväki, vain tuuli ja omat voimat apunaan -
George testaa ilmakehän rajoja tällä kojeella.
Rikot sen, George!
Pysähdy! - Lisää vauhtia.
Minä haluan kokeilla. - Se taitaa tarvita hännän.
Odota.
Tämä käynee. - Hyvä idea.
Se on liian kevyt. - Tuletko, Peter?
Se toimii kyllä.
Porthos, anna kellosi.
Michael, haluatko kokeilla? - Kyllä, kiitos.
Hän ei ole tarpeeksi nopea. - Onpas.
Anna hänen kokeilla. - Pidä kiinni, George.
Mennään kukkulan huipulle. Tule, Peter.
Nosta sitä, George. Sinun pitää juosta. Oletko valmis, kultaseni?
Juokse, Michael! - Juokse!
Mitä minä sanoin. - Hän on liian hidas.
Se toimii, jos uskomme. Uudestaan.
Yritä vielä. - Ota leija.
Tällä kertaa ette saa epäillä yhtään.
Leija on saatava ilmaan. - Tuuli yltyy.
Pystyt siihen. Pidä kiinni. - Juokse!
Mitä kirjoitatte? - Muistiinpanoja vain.
Tiedän vasta myöhemmin mitä varten.
Jotain leijastako?
Miksi kysyt siitä?
En tiedä. Jos olisin kirjailija -
voisin kertoa koko tarinan leijasta. - Ehkä sinun pitäisikin.
Erinomainen idea. Kokeile sitä.
Ettehän puhu liian vakavia hänelle?
Ei. Puhumme lähinnä hupsuja.
Saammeko hänet illalliselle? - Emme ole ihmissyöjiä. Olette tervetullut.
Sylvia. Herra Barrie. Missä olitte?
Lennätimme leijaa ja pidimme hauskaa. En tiennyt tulostasi.
Etkö? Ilmeisesti unohdit. Toin illallista.
Se oli turhaa. - Talossa ei ole ruokaa.
Komero kumisee tyhjyyttään. - Alä, äiti.
Pyyhkikää jalkanne.
Sinun piti auttaa taloudenhoidossa.
Takkisi, Michael. Ja henkari.
Näemmekö huomenna? - Ette. Autatte huomenna taloustöissä.
Äiti, tuo on täysin tarpeetonta. - Et voi tehdä kaikkea yksin.
Poskesi punoittavat. Näännytät itsesi.
Kiitos ihanasta päivästä. Suo anteeksi.
Huomenna täällä alkaa uudenlainen kuri.
Ja se koskee aivan kaikkia!
Hyvää iltaa. - Iltaa, Sarah ja Emma.
Et tullut illalliselle.
Syön myöhemmin. Haluan ensin kirjoittaa.
Oletko varma? Ruoka oli hyvää. Ankkaa.
Sarah antoi Emman valmistaa sen. - Ihanko totta?
Voisimmeko lainata Emmaa Daviesielle?
Heillä ei ole kokkia.
Rouva Davies taisi nauttia ruoastamme?
Hän tarvitsisi apua silloin tällöin.
Oletpa sinä antelias.
Lähetetään hänelle pöytähopeoitakin. Entä liinavaatteet?
Ne lienevät aika kuluneita. - Lopeta, Mary.
Hän voisi lähettää jotain meillekin.
Esimerkiksi mieheni.
Häntä näkee täällä harvoin. - Se ei ole häirinnyt sinua.
Lordit ja rouvat. Hänen korkeutensa, kuningas Michael -
valtakunnan suojelija.
Valtikka on puuta.
Leikillämme on budjetti.
Kaikki luulevat sitä kullaksi, mutta se on vain puupala.
Lopputulos on tärkein.
Otimme vanhan puupalan -
ja muutimme sen mitä upeimmaksi kullaksi.
Ole hyvä.
Mikä tämä on? - Hyvät kirjailijat aloittavat kirjasta -
sekä hyvästä nimestä. Avaa se.
"Hylkiöpojat" -
"Daviesin veljesten hirveät seikkailut."
"Peter Llewellyn Daviesin kertomana."
Kipling myisi äitinsä tuosta nimestä.
Iske häntä, George. Pystyt siihen.
En tiedä mistä kirjoittaa.
Mistä tahansa, vaikka perheestäsi.
Tai puhuvasta valaasta. - Mistä?
Se on ansassa mielikuvituksessasi.
Istu alas.
Minäkin kirjoitan seikkailuistanne.
Näytelmääkö? - Aivan niin.
Olisi suuri kunnia -
jos voisin nimetä yhden hahmon mukaasi.
En tiedä mitä sanoa. - Vastaa myöntävästi.
Hyvä mies.
Se on minun, Porthos!
En mene nukkumaan!
Nukkumaanmenoaika oli jo, nuori mies.
Kurinpitoni on liian löyhää. - Pötyä.
Poikia ei pidä lähettää vuoteeseen. He heräävät päivää vanhempina.
He ovat aikuisia ennen kuin huomaakaan.
Isänsä olisi kauhuissaan.
Hän ei sallisi koiraa talossa, vaan sitoisi sen pihalle.
Viimeinen vuoteessa on rupisammakko!
Olet tärkeä pojilleni.
Peterille eritoten.
Peter yrittää aikuistua liian nopeasti.
Hän luulee aikuisiin sattuvan vähemmän...
...kun menettää jonkun.
Olin Peterin ikäinen, kun veljeni David kuoli.
Se melkein tuhosi äitini.
Olen hyvin pahoillani.
Äitiparkasi. Hirveää menettää lapsi.
Hän makasi vuoteessa kuukausia. Hän ei syönyt.
Yritin piristää häntä, mutta...
...hän halusi vain Davidin.
Joten eräänä päivänä...
pukeuduin Davidin vaatteisiin...
...ja menin äitini luo. - Hän varmaan säikähti.
Se oli ensimmäinen kerta, kun hän -
katsoi minuun.
Lapsuuteni päättyi silloin.
Sanoin Davidin lähteneen Mikä-mikä-maahan. - Minne?
Mikä-mikä-maahan. Se on upea paikka.
En ole kertonut tästä kenellekään.
Koskaan.
Millaista Mikä-mikä-maassa on?
Vien sinut sinne joskus.
Poika on keiju?
Nuoruuden henki. Helinä on keiju.
Helinä on nainen? - Ei, vaan keiju.
Peter on poika, joka on ikuisesti nuori. - Sehän on mahdotonta.
Hän näkee elämän kuin haluaa.
Hän uskoo siihen tarpeeksi kovasti ja se ilmestyy hänen eteensä.
Viime näytelmäsi epäonnistui. Näytelmäsi mies on siis keiju?
Hänellä on keiju. - Tyttö on Helinä -
ja lavalla on merirosvolaiva ja meri.
Paljon vettä. Se nielee paljon rahaa.
Se voidaan lavastaa. - Sittenhän se on menestys. Arvaa mitä?
Jos näen elämän kuin haluan... - Uskot.
...rahat näytelmään ilmestyvät eteeni.
Aivan oikein. - Miten kello päätyy krokotiilin vatsaan?
Se nielee sen. - Totta kai.
Tuliko piste?
Hyvin tehty.
Pyydän pojat vihdoin peliin ja joukkuettamme nöyryytetään.
Täydellistä oikeastaan. - Olet paljon heidän kanssaan.
Aina kun vain voin. - Olen iloinen puolestasi.
Rouva Davies näyttää myös nauttivan.
Sinun pitäisi tietää mitä puhutaan.
Olisin hiljaa, mutta juorut leviävät.
En ole yllättynyt. Mitä he sanovat?
Hyvä on. Näet rouva Daviesia enemmän kuin vaimoasi.
Hän on leski...
Olen ystävä, en sen enempää.
Ystävyytesi poikiin on kyseenalaistettu. Tiedät kai miksi.
Törkeätä.
Miten hirveätä. He ovat viattomia lapsia.
Aina kun löytää onnea, joku haluaa tuhota sen.
Kiitos, mutta kukaan ei voi uskoa moiseen hölynpölyyn.
Miksi heitä vältellään?
Huono maine saa ihmiset katsomaan.
He vetävät sinut lokaan.
Eihän vaimosi vastusta mökkinne käyttöä?
Hän ei käy siellä. - Lhanaa päästä pois kaupungista.
Tulethan käymään? - Toki. Kaikki mukana?
Voinko ajaa? - Et.
Pois tieltä tai päädytte pataan!
Olemmeko jo perillä? - Melkein.
Näen mökin!
Älkää repikö vaatteitanne.
Tulkaa perässä! - Varokaa nokkosia.
Haluaisitko nähdä loputkin? - Kyllä.
Hei! Luulitko pakenevasi kapteeni Swarthylta?
Laivaan siitä sitten.
Joko valitset merirosvoelämän kuten me -
tai syötämme sinut haikaloille.
Mahtavaa! - Tai ehkä krokotiileille?
Kukaan ei paennut. - Erinomaista.
Saatte yhden tilaisuuden puhua.
Kuka teistä sitoutuu elämään merellä?
Minä! - Ei vielä.
Se olisi vaarallisin vaihe nuorissa ja pian päättyvissä elämissänne.
Mitä sanoit? Mitä sinä teet? Kikatatko minun laivallani?
Mitä? - Olen valmis!
Nimi? - Kutri. Vanhin ja viisain pojista.
Vapauta hänet.
Tervetuloa laivaan. Saat luututa kannen.
Kukas sinä olet? - Nipsu kurkunleikkaaja.
Miesten pelkäämä ja naisten rakastama.
Tervetuloa. Sinä kiillotat puupinnat.
Ota kiinni rikistä.
Entä sinä, poikaseni? - Olen Peter.
Se ei ole merirosvonimi! Entä Ilkeä-Jim?
Ei. Pelkkä Peter. Pidän nimestäni.
Hyvä on.
Rangaistuksena tylsästä nimestä -
Peter joutuu lankulle. Vapauta hänet.
Käsikirjoitus.
Nuori mies.
Ketä esität? - Poikaa.
Herra Barrie.
Tässä on virhe. Esitänkö lastenhoitajaa?
En taida sopia rooliin. - Et ole oikeasti lastenhoitaja -
vaan koira. - Mitä?
Newfoundlandilainen. Saat ison puvun.
Hän voisi olla Helinä. Rooli on vapaa.
Ei, Helinä on valo, joka liikkuu lavalla.
Vain pieni liikkuva valo.
Olen huolissani.
Katsotaanpa. John ja Michael Darling -
Tiikerililja, Smee... Nukketeatteria.
Tuutti, Nipsu, Kutri? Nämä nimet ovat naurettavia.
Kapteeni Koukku...
Hei, James.
Olet päästäsi vialla.
Miten harjoitukset menivät?
Erinomaisesti. Ne sujuvat oikein hyvin.
Hyvä. - Kiitos.
Miten matkasi meni? - Se oli rasittava.
Tuon teetä. - Kiitos paljon.
Voitko tulla leikkimökkiin? - Hän vasta tuli.
Mutta lupasin hakea hänet. Yleensä Peter hakee.
Sanoin onnistuvani. Yllätys on pilalla.
Minkä yllätyksen? - Se on iso. Työstimme sitä koko päivän.
Kaikki odottavat sinua. - Mennään sitten.
Älä sano, että kerroin. Lupasin olla hiljaa.
Et sinä kertonut mitään. - Kerroinpas. Se on näytelmä.
Mahtavaa. - "Lady Ursulan karmea tarina."
"Peter Llewellyn Daviesin näytelmä."
Tämä on vain hupsuilua. - Toivottavasti. Jatka.
Halusin kokeilla kirjoittamista. Muutkin tekivät osuutensa.
Esittäkää se.
"Lady Ursulan karmea tarina."
"Eräänä aamuna lady Ursula, lordi ja lady Dubonin kaunein tytär" -
"nousi ison katedraalin portaita rukoillakseen pyhimystään."
"Yhtäkkiä hänen saavuttua ovelle" -
"sitä vartioiva patsas heräsi henkiin ja lähestyi häntä."
"Kylän asukkaat juoksivat pakoon, mutta lady Ursula kaatui portaissa -
"ja patsas kietoi hänet siipiinsä" -
"ja vei hänet katedraalin huipulle."
Jatka. - "Pian tapauksen jälkeen" -
"ritari J.M. Barnaby tuli kaupunkiin..."
Haluatko vettä? - Äiti.
Älä, James. - Viedään hänet taloon.
Hän ei puhu siitä, vaan vähättelee.
Hän ei pystynyt hengittämään, tohtori.
En voi hoitaa, jos hän kieltää oireet.
Yrittäkää saada hänet ymmärtämään.
Teen parhaani. - Hän on tuolla.
Pidä kätesi suorana.
Sitten heitä.
Sisään.
Tohtori ei pystynyt auttamaan.
Sinun pitäisi mennä sairaalaan.
Pötypuhetta. Milloin muka ehtisin?
Sitä paitsi perheemme on saanut niistä tarpeekseen.
He voivat auttaa. - Tiedän mitä he voivat.
Näin mitä miehelleni kävi.
Ei, James. Sairaalat eivät kiinnosta.
Mutta illallinen kylläkin.
Mitä päätitte selittää tällä kertaa? Että äiti vilustui?
Emme päättäneet mitään. - Valetta! En jaksa enää aikuisten valheita!
En valehtele. En tiedä mikä on vialla.
Äiti sanoi isän vievän meidät kalaan -
parin viikon päästä, mutta hän kuolikin.
Se ei ollut valhe, vaan äitisi toive.
Isä ei liikkunut, mutta minä jo suunnittelin matkaa.
En ikinä valehtele sinulle. Lupaan sen.
Ei. Opetat vain typeriä tarinoita -
ja teeskentelemään kaikkea...
En suostu! En ole sokea enkä tyhmä!
Mitä tämä on? Peter!
Sinun näytelmäsi... Halusin nähdä loputkin.
Taika on vähän haihtunut. Ja vain vilustumisen takia.
Halusin sisällyttää siihen kansalaisoikeuksien rikkomisen.
Hallituksella ei ole oikeutta...
Muistathan Gilbert Cannanin? - Hyvää iltaa.
Hän on komiteassa, joka taistelee valtion sensuuria vastaan.
Tiedän, että olette puolellamme.
Hän halusi puhua kanssasi. Luulin sinun tulevan aiemmin.
Ilta on ollut pitkä.
Aivan. Jos olisin huomannut ajan kulun...
Puhutaan joskus toiste, ei näin myöhään. - Sopii.
Palataan asiaan. Kiitos teille, rouva Barrie.
Hyvää yötä.
Etkö sano mitään?
Mitä pitäisi sanoa?
Ihmetellä miten myöhään hän viipyi? Ja mikä olisikaan vastauksesi?
"Ei sen kauemmin kuin sinäkään."
"Miten rouva Davies voi?"
Siihen olisi hyvä vastaus. - Kehtaatkin.
Tämä ei ole mikään näytelmäsi. - Tiedän sen.
Tämä on vakavaa.
Mutten halua keskustella siitä vielä.
Puhutaan aamulla. Hyvää yötä.
Hra Barrie, eikö takki ole liian tiukka?
Ei, mielestäni se on liian löysä.
Homssuinen. Ota tuosta sisään. - Se on hyvin tiukka.
Ehkä puupala suoristaa hänet. - Puupala?
Ota vähän olkapäistä. Muuten hyvä.
Sairastut huomenna. - Tänäänpäs.
James. Juomme juuri teetä.
Muistathan äitini? - Toki. Miten voitte?
Voinko ottaa hattusi? - Rauhoittukaa, pojat.
Älkää juosko sisällä, rikotte jotain. Tule pois ovelta.
Minulla on asiaa, herra Barrie.
Se vie vain hetken.
Pojat, menkää leikkimään. - Onko hän pulassa?
Tiedän mitä isoäidin puhuttelu on.
Työhuoneeseenko? - Mene lasten mukaan.
Pahoittelen häiriötä... - Sulkekaa ovi.
Sylvia kertoi, että tarjositte palvelijoitanne.
En oikeastaan. - Se ei ole tarpeen.
Sylvia päättänee siitä. - Ei, vaan minä.
Minä nimittäin muutan tänne. - Niinkö?
Täällä minua tarvitaan eniten.
Voin huolehtia heistä ilman teidän almujanne.
En tarjonnut almuja, vaan apua ystävälle.
Sylvia on maksanut ystävyydestänne kovan hinnan.
Oletteko todella niin itsekäs? - Anteeksi mitä?
Vierailu naimisissa olevan miehen mökillä -
haittaa lesken tulevaisuudentoiveita.
Sylvian pitää löytää mies, isä pojille.
Tuhoatte heidän mahdollisuutensa toipua.
Halusin vain hyvää tälle perheelle.
Minä huolehdin heistä.
Teillä on omakin perheenne. - Mitä tarkoitatte?
Suojelkaa sitä mitä teillä on.
Juuri niin minä teen.
Luulin löytäväni jotain tästä.
Että sivuilla olisi jokin tunnustus.
Päiväkirjassani ei ole rakkausviestejä. - Niin.
Tiesit silti ketä tarkoitin.
Se itse asiassa lohduttaa hieman. Tunnen sinua sittenkin hieman.
Turhaa varastaa päiväkirjaani sen takia.
Voisin kai käydä katsomassa näytelmiäsi.
Olin toivottoman naiivi, kun menimme naimisiin.
Minä kuvittelin lahjakkaiden ihmisten -
katoavan salaiseen paikkaan, missä hyvät ideat leijuvat ilmassa.
Ja minä toivoin, että edes kerran...
...veisit minut sinne. - Ei sellaista paikkaa ole.
Kyllä on.
Mikä-mikä-maa.
Se on paras näytelmäsi.
Daviesit pitänevät paikasta, jonka olet heille luonut.
Kunpa olisin osa sitä.
Halusinkin sinun olevan. Minä yritin.
Mary, kuvittelin meidän seikkailevan yhdessä.
Mutta muutimme tänne ja sinä aloit -
järjestää huonekaluja. - Mitä muutakaan?
Olit aina poissa. - Olin täällä.
Tuijotit muihin maailmoihin ja kohtelit kuin ilmaa.
Anna aikaa viimeistellä näytelmä. - Muusasi kanssako?
En jaksa enää odottaa, olla narrina.
En voi luopua näytelmästä.
Et tietenkään.
Kunhan tulet luokseni päivän päätteeksi.
Käy harjoituksissa. Ei matkoja mökille, eikä iltapäiviä puistossa.
Jos et anna meille mahdollisuutta -
tämän pitää päättyä.
Ja minä teen sen.
Surkea esitys.
Lastenhoitaja.
Mitä?
Ota ensin pyjamat, sitten sijaa vuode. - Käpälillänikö?
Sijaa käpälillä, ota pyjamat hampailla.
Koska olet koira, sinulla ei ole sormia.
Minulla ei ole hampaitakaan.
En näe, enkä voi hengittää. Minulla on vain kumikuono.
Saisiko hän hampaat? - Vaikka minun.
Hankimme hampaat. Pidetään pieni tauko.
Olit mahtava. - Näyttelet paremmin neljällä jalalla.
Sano mitä ajattelet. - Kuvittele ensi-iltaa.
Tohtorit ja juristit vaimoineen juhlapuvuissa.
Rahan vastineeksi he haluavat teatteria.
Esirippu nousee, ja lavalla on keijuja -
merirosvoja, intiaaneja ja ties mitä.
Tiesit siitä, Charles. Olet nero.
Älä ole alentuva, James. Arvaa paljonko tämä maksaa?
Kuuntele. Pidä 25 paikkaa vapaana.
Vapaana? - 25 paikkaa.
Eri puolilta teatteria. - Maksettuja?
Paikat täytetään.
Jim-setä? - Hei, pojat.
Voimmeko puhua? - Toki.
25 paikkaa. Siitä tulee mahtavaa.
Kuka maksaa ne? - Eri puolilta.
Kuka maksaa? - Ne täytetään.
Minä lennän!
Älä vedä paljon. Tasapaino on tärkeää.
Äiti pyysi viemään pojat ulos. Hän sanoi kaipaavansa rauhaa -
mutta käsi tärisi niin, ettei hän voinut juoda.
En ole hölmö, haluan tietää totuuden.
En tiedä sitä. Äitisi ei puhu siitä.
Mutta se on vakavaa? - Voi olla.
Lääkäri ehdotti testejä.
Taivuttele hänet. - Hän ei kuuntele.
Viime aikoina hyvät tarkoitusperäni ovat aiheuttaneet vain harmia.
Olen sotkenut asianne.
Isoäiti ajoi sinut pois, eikö niin? - Hän on yrittänyt kovasti.
Ehkä hyvästä syystä. - Se ei johdu sinusta.
Hän ei halua, että äitiä satutetaan.
Aikamoista.
Mikä muutos.
Poikaa ei enää ole.
Lyhyen hetken aikana muutuit aikuiseksi.
Sinun pitäisi puhua hänelle, George.
En tiedä mitä sanoa. - Osaat kyllä.
Herra Barrie. Anteeksi häiriö.
Nana pyörtyi lavan takana.
Mitä tapahtui? - Asu on liian tiukka.
Mahdotonta. Palaan pian, George.
Kiristä tuota sekä viimeistä.
Räpytä siipiäsi.
Voinko minä kokeilla? - Vedä siitä.
Voinko minäkin? - Ihan kohta.
Pitää keskittyä. - Lopettakaa.
Voi ei. Olen hyvin pahoillani.
Herra Barrie, rouva Daviesilla on asiaa.
Vain herra Barrie.
Yllytitkö sinä häntä?
Mihin?
Älä. Tiedät oikein hyvin.
George ei anna hoitaa itseään, ellen minä mene tutkimuksiin.
Ymmärrän. Sinun on parasta suostua. Hän on itsepäinen tarpeen vaatiessa.
Naurettavaa.
Se ei kertoisi mitään uutta. - Uutta?
Olet siis käynyt jo lääkärillä? - Se ei kuulu sinulle.
Tilani on kuulemma vakava. Silti...
...elämän pitää jatkua normaalisti.
Minä menen tutkimuksiin ja otan saamiani lääkkeitä.
Mutten halua tietää niistä enempää, äläkä sinä kysele asiasta.
En tietenkään.
Auta Georgea taskunenäliinan kanssa.
Ne ovat liinavaatekaapissa. - Kyllä, äiti.
Jack, miksi paitasi repsottaa aina?
Tarkista liepeesi väliajalla. - Kyllä, äiti.
Ethän mene esityksen jälkeen juhliin? - Ehkä vähäksi aikaa. Liput!
Lasten kanssa?
Ehkä. Kysy Georgelta lipuista. Minä tarkistan pöydältäni.
Kysy Georgelta lipuista. Michael, missä sukkasi ovat?
Odota täällä.
PETER PAN ENSl-ILTA
Ota jaloista, George.
Tarvitsemme lisää huopia.
Ota Michael mukaasi.
Hän näyttää pahemmalta kuin mökillä.
Ovatko ne 25 paikkaa täytetty? - Ei vielä.
Onko paikkoja kyselty? - Kyllä.
Voit myydä ne. - Onko Daviesin perhettä näkynyt?
Ovatko paikat täytetty? - Hoidin sen.
Kenet kutsuit? He jättivät tulematta. - Paikat täytetään.
Iltaa, herra Stanley. - Onko Daviesin perhettä näkynyt?
Jack hakee tri Brightonin. - En tarvitse.
Kylläpäs.
Haen kamomillateetä. Se rauhoittaa.
Peter jää avuksesi.
Voinko tehdä jotain, äiti? - Et, kulta.
Mene teatteriin.
En voi. - Kyllä voit.
Haluan, että menet. Kun tulet takaisin, saat kertoa kaiken.
Ole kiltti.
Se on vain näytelmä, äiti. Sillä ei ole väliä.
Minä avaan sen. - Ota kirja ulos.
Avaa se.
Olen hyvin ylpeä sinusta.
Viimeinen kutsu, naiset ja herrat!
He tietävät kyllä.
Ehdimme myydä ne paikat. Näytelmä alkaa.
He ovat täällä. - Ketkä ovat?
Hieman myöhässä. Orpokodista on matkaa.
Miksi he tulivat? - Katsomaan näytelmää. Paikat ovat heille.
25 paikkaa orvoille? Mikä painajainen.
Näytelmäsi voi alkaa. - Sinun näytelmäsi.
Viekää heidät paikoille.
Anteeksi, tänne päin. - Kiitos.
Melko siisti orpo.
Mielestäni olet erinomainen koira.
Kiitos.
En mene nukkumaan!
Kello ei ole kuuttakaan. Pari minuuttia vielä.
Vielä yksi minuutti.
Nana, en halua kylpyyn. En halua.
Kuka olette?
Eikö täällä ole ketään? Luulin näkeväni kasvot.
Lapseni.
Miten hän voi? - Hän lepää.
Voinko nähdä hänet? - Kaikki asiamme eivät kuulu teille.
Äiti haluaisi... - Hiljaa.
Koska te salasitte minulta tietoja tyttäreni tilasta -
en kadu, etten laske teitä sisään.
Yläkertaan, George!
Älä komentele! Tämä ei ole sinun kotisi.
Vaikka autoit äitiä, et voi määrätä hänen elämästään.
Hän ei ole lapsi, enkä minäkään. Hän tapaa Jim-sedän, jos haluaa.
Et voi estää sitä.
Äiti? - Niin, kultamuru.
Mutta sinun näytelmäsi...
Mikä sotku.
Olisin tullut, mutta...
Lepää, äiti. - On vielä tekemistä.
Tämä pitää parsia.
Neljä poikaa ja paljon paikattavaa.
En pysy perässä.
Tähän ei ole aikaa.
Älä katso noin. Tunnen itseni paljaaksi.
Pojat, haluan puhua äitinne kanssa.
He tietävät.
Et voi teeskennellä.
Teeskennellä?
Sinä toit teeskentelyn taloomme.
Näytit uskomisen muuttavan asioita.
Monia, muttei kaikkia. - Tärkeät asiat.
Olemme teeskennelleet -
että sinä kuulut perheeseemme.
Olet niin tärkeä meille -
ettei ole enää väliä onko se totta.
Vaikka se ei olisi totta -
eikä siitä tulisi totta...
haluan teeskennellä...
Ioppuun asti...
...kanssasi.
Olen niin hyvä. - Miten teet sen?
Ajattele kauniita asioita ja ne nostavat sinut ilmaan.
Olet niin nopea. Tee se kerran hitaasti.
Osaan sen nyt, Leena.
Puhallan ensin keijupölyä päällenne.
Kokeilkaa nyt. Hypätkää sängyiltä.
Heiluttakaa olkapäitä. Päästäkää irti.
Minä lensin! - Jännittävää!
Ottakaa käsistä kiinni.
Katsokaa minua! - Minä pidän tästä.
Mennään ulos.
Toinen tähti oikealta ja kohti aamua!
Nerokasta.
Älä liiku. - Voin hieman paremmin.
Oli vain paha päivä.
Mene takaisin teatteriin ja etsi Peter käsiisi.
Totta kai.
Kiitos.
Voisinko vielä tehdä jotain?
Et.
Haluaisin tosin käydä Mikä-mikä-maassa.
Lupasit kertoa minulle siitä. - Niin taisin luvata.
Valitettavasti nyt on jo myöhä.
Ehkä joskus toiste.
Ehdottomasti.
Hukummeko molemmat? Katso miten vesi nousee.
Se on varmaan Michaelin leijan häntä.
Etkö muista? Se karkasi ja lensi pois.
Leija! Ehkä se kantaisi sinut? - Meidät molemmat.
Kaksi on liikaa. Sitä kokeiltiin.
En lähde ilman sinua.
Arvotaan kuka jää tänne. - En ikinä jättäisi sinua!
Oletko valmis, Leena?
Älä päästä irti! - Minua pelottaa!
Pidä kiinni, Leena!
Kuolema voisi olla suuri seikkailu.
Kiitos, että tulit.
Olen aina käynyt ensi-illoissa.
Tietänet Gilbertistä ja minusta. - Kyllä.
Kuulemma iso skandaali.
Miten voit?
Ihan hyvin. Entä sinä?
Olen pahoillani.
Älä.
Ilman Davieseja et olisi luonut Peter Pania.
Tarvitset heitä.
Hyvästi.
Herra Barrie. - Rouva Snow.
Kiitos. Näytelmänne oli mitä ihanin.
Kauniisti sanottu. Missä miehenne on?
Hän on valitettavasti nukkunut pois.
Hän olisi pitänyt näytelmästä. Merirosvoista ja intiaaneista.
Hän oli poika itsekin.
Loppuun asti.
Otan osaa. Kuinka voitte?
Ihan hyvin, kiitos.
Kaikki on tikittävän krokotiilin syytä.
Aika ajaa kaikkia takaa, eikö niin?
Totta.
Juomasi, täti. - Kiitos.
En pidättele teitä ystävienne luota. - Oli mukava nähdä. Syvä osanottoni.
Oliko tuo herra Barrie? - Kyllä oli.
Onnittelut.
Mitä pidit siitä?
Eikö se kerrokin kesästämme? - Kyllä.
Meistä kaikista. - Aivan.
Piditkö siitä?
Se oli taianomainen. Kiitos.
Kiitos itsellesi. Kiitos, Peter.
Sinäkö olet Peter Pan? Loistavaa.
Peter Pan? Oletpa aikamoinen seikkailija.
Hänellä ei ole varjoa.
Minä en ole Peter Pan.
Hän on.
Eikö olonne ole parantunut?
Ei.
Onko James käynyt tänään, äiti?
Voimmeko puhua, tohtori?
Suokaa anteeksi.
Et kai kieltänyt häntä käymästä?
Toivoin hänen tulevan. Se todistaisi minun olleen väärässä.
Näytelmänsä menestys sai koko Lontoon polvilleen.
Olen pahoillani.
Mitä nyt? - Se on salaisuus.
Hiljaa. - En sanonut mitään.
Äiti, tulisitko alakertaan? - Ei hän voi. Mitä luulet?
Itse asiassa se voisi tehdä hyvää.
Pääsetkö?
Mitä olette tehnyt? - Näet kohta.
Se on näytelmä. - Eikä mikä tahansa, vaan se ainoa oikea.
Tosin kompromisseja piti tehdä. Suurin osa pitää kuvitella.
Kuten pitääkin. - Aivan niin.
Michael, istu äidin viereen.
Aloittakaa.
En mene nukkumaan!
Kello ei ole kuuttakaan. Pari minuuttia vielä.
Tunnetko keijuja, Peter? - Kyllä.
Melkein kaikki ovat kuolleet.
Leena, kun ensimmäinen vauva nauroi ensimmäistä kertaa -
nauru meni tuhanneksi palaseksi ja lensi pois. Niin keijut syntyivät.
Kun vauva syntyy, sen naurusta syntyy keiju.
Joka lasta kohtaan pitäisi olla yksi keiju.
Pitäisi? Eikö ole? - Ei. Lapset tietävät niin paljon.
Pian he eivät usko keijuihin. Kun lapsi sanoo, ettei usko keijuihin -
jossain kaatuu keiju kuolleena maahan!
Kuka siellä?
Punanahat voitettiin?
Merirosvot veivät Leenan ja pojat?
Minä pelastan Leenan!
Se on vain lääkettäni.
Myrkkyä? Kuka sen myrkytti?
Helinä, sinä joit lääkkeeni.
Se oli myrkytetty.
Joit sen pelastaaksesi minut.
Helinä...
...kuoletko sinä?
Hänen valonsa himmenee.
Jos se sammuu, hän on kuollut.
Ääni on heikko, hädin tuskin kuulen sitä.
Hän sanoo, että voisi parantua, jos lapset uskoisivat keijuihin.
Uskotteko te?
Sanokaa se nopeasti.
Jos uskotte, taputtakaa.
Lujempaa.
Kiitos, kiitos.
Tämä on Mikä-mikä-maa.
Niin monia täydellisiä päiviä.
Aloin uskoa sen jatkuvan ikuisesti.
Lopeta.
Äiti ei olisi jäänyt luoksesi.
Hänellä oli aviomies, minun isäni.
Äiti ei välittänyt sinusta samoin.
En yritä korvata isääsi, Peter. En pystyisi siihen.
Antakaa hänen mennä.
George, vie pojat kotiin. Tulen pian.
Olen hyvin pahoillani.
Olen pilannut kaiken perheessänne.
Luulette itsestänne liikoja. Peter suree. Se ei liity teihin.
Jos puhuisin hänelle vähän. - Ei, herra Barrie, se ei käy.
Jos ette voi antaa enempää, jättäkää hänet rauhaan.
Te ette pidä minusta. Ymmärrän sen.
Mutta rakastin tytärtänne suuresti -
ja poikia myös.
He tarvitsevat minua nyt. - Ihanko totta? Entä sen jälkeen?
Mitä tarkoitatte? - Sylvia ehdotti yhteishuoltajuutta testamentissaan.
Te, herra Barrie, ja minä.
Mitä aiotte tehdä? - Kunnioitan tyttäreni toivetta.
Olisinpa tehnyt samoin hänen eläessään.
Jos vastuu on liikaa -
voin huolehtia heistä itsekin.
En voisi hylätä heitä.
Istu alas, Peter.
Äiti liimasi sen yhteen revittyäni sen.
Nähtyäni näytelmäsi aloin kirjoittaa -
enkä voi lopettaa.
Äitisi ilahtuisi siitä.
Kuuntele. Puhuin isoäitisi kanssa -
ja minä jään. Pysyvästi.
Anteeksi, että olin kauhea.
Ei se mitään.
Minä vain...
Luulin äidin elävän ikuisesti.
Niin minäkin.
Itse asiassa...
...hän elääkin.
Hän on jokaisella sivulla -
mielikuvituksessasi.
Hän on aina siellä.
Miksi hänen piti kuolla?
En tiedä miksi.
Kun ajattelen äitiäsi -
muistan miten onnellinen hän oli -
katsoessaan olohuoneessaan näytelmää perheestään.
Pojistaan, jotka eivät aikuistuneet.
Hän meni Mikä-mikä-maahan.
Voit käydä hänen luonaan milloin vaan -
jos menet sinne itse.
Miten?
Uskomalla, Peter.
Uskomalla.
Minä näen hänet...
Hyvä poika.
Omistettu Milolle